Kom igjen! Gjennom der!
Pass deg!
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Du vil være en av dem.
Eller hva?
Bare ikke her.
Ja, jeg kjenner følelsen.
Ser ut som du passer inn.
Jeg bare bråker, så de ikke spør om noe viktig.
Hva er du redd de skal spørre om?
Det ville vært å avsløre meg.
Nei, seriøst.
Kanskje jeg er redd for at folk finner ut at jeg ikke er den de tror.
Og hvem er du?
Jeg vet ikke ennå.
Om du kunne, ville du...
...bare dratt så langt vekk som mulig?
Nei.
Jeg tror jeg vil finne et sted som føles som et ekte hjem.
Greit.
- Håper du er fornøyd med å forderve meg. - Takk.
Jeg ville høre litt mer om sykepleieren du nevnte I London.
Opplevelsen din med henne.
Hun er fortsatt...
Hun er på en måte fortsatt med meg.
Hvordan?
Da jeg følte...
...babyen inni meg...
...husket jeg hver injeksjon, hver negative test.
Og minnene var fra fem måneder før dere møttes?
Ja.
Så du kunne se minnene hennes?
Det er vanskelig å forklare.
Jeg kunne føle hennes tanker og mine.
Det var ting hun kunne gjøre, som jeg plutselig kunne gjøre.
Hva betyr det?
Det betyr bare at du er mer enn bare litt spesiell.
Du visste hva jeg og mamma gikk gjennom.
Tre år.
Hvordan kunne du se meg I øynene?
Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig det.
Jeg måtte gjøre alt for å beskytte barna mine.
Du er ikke faren hennes. Du låste henne inne.
Dopa henne, John.
- For redd til å la henne være seg selv. - Ja.
Jeg er redd ennå.
Men vi kan ikke hjelpe henne om vi ikke samarbeider.
Harry.
Harry? Eggerøre eller...?
IKKE KLANDRE DEG SELV MER. IKKE GJØR DEG SELV SYK IGJEN.
DU VET HVA DE KAN GJØRE. SE PÅ KLIPPET. TRO DET DU SER.
JEG ER GLAD I DEG.
SAMME JENTE?!
SAMME KJOLE?! HVA FAEN?!
Hva gjør du her?
John McDaniel.
Han løy.
Elena var ennå I Fallon Bridge den natta.
- Det er pikselert. - Det er henne.
Ser ut som et speilbilde. Hvor står hun?
Nært nok til å skade mannen min og like ved puben
der to ofre ble funnet.
Lillian Banks kollapset på en klubb I London. Spontan koma.
Ambulansen kjørte henne til Princess Victoria sykehus.
June var med henne. De ble innlagt sammen.
Sykepleieren I London med de vibrerende øynene
behandlet June på samme sykehus noen timer senere.
Lewis, Lillian, Deborah.
Sakene henger sammen, Doug. Mor og datter er ansvarlige.
Hva gjør de med disse folka?
- Chris, snakk med meg. - Harry er borte.
Han dro etter henne I morges.
Noe forferdelig foregår.
Sønnen min er I virkelig fare.
Dette er Squirries. Kan dere spore en britisk mobil for meg?
Jeg vet du klandrer meg for å ha satt June I fare, og du har rett.
Du låste henne kanskje inne, men...
...jeg var ikke sterk nok til å passe på henne.
Hvordan kunne noen visst hva de skulle gjøre?
Fair Isle. Jesus.
June er viljesterk.
Hun har alltid tenkt selv.
Og I London visste hun hva hun var.
Hun ba meg være ærlig, og jeg ga henne ikke det engang.
Du må vite at June ikke stakk av for å såre deg.
Ok? Det var det siste hun ville.
Er det greit med te?
- Kakaoen så ut som muselort. - Takk.
Pappa skulle ta meg med til ei skotsk øy.
Vekk fra alt og alle.
Folk gjør ekstreme ting når de er redde.
Fornuften blir litt tåkete.
Jeg møtte noen I London.
En som meg.
En skifter?
Hvem var det?
Hun heter Kam.
Vi trodde hun kunne hjelpe oss. Vi stolte på henne.
Til slutt såret hun oss.
Det er dessverre typisk. Kvinnene jeg kjenner som er sånn,
skyver vekk dem som tilbyr vennskap.
Det de aksepterer og trenger, er fellesskap.
Det er det jeg prøver å bygge for din mor og deg.
Hvorfor forlot hun meg?
Det må du spørre henne om.
Vær så snill, jeg må vite det.
Hun forteller deg det.
Men når hun vil.
Greit. Jeg skaffer oss bil.
- Prøv å finne et kart, ok? - Ja.
- Et detaljert et. - Ja visst.
Harry, har du det bra?
Mamma, jeg vet du tror jeg ikke gjør det rette.
Du har alltid gjort alt du kan for andre, men du vet ikke hva hun er I stand til.
Jo. Og hver gang hun endrer seg, blir jeg mer kjent med henne.
De gjorde slutt på familien vår, Harry. Ødela den.
Ting går galt I livet. Det sa du.
- Man kan ikke gjøre noe med det. - Men du kan.
Ikke legg på. Bare hør på meg.
Jeg elsker henne, mamma. Og jeg ber deg ikke om å forstå det.
Jeg må gjøre dette.
Harry.
Han er I Norge. Lufthavna I Bergen.
Veien stopper om 1,6 km, så vi må forlate Jeepen og gå.
Om det er greit, når vi når Sanctum,
ikke nevn skifteren du møtte.
Hvorfor ikke? Hun har problemer, men...
...kanskje du kan... hjelpe henne også.
Jeg vurderer det. Jeg har tenkt på det.
Jeg kan ikke risikere å destabilisere dem jeg tar meg av. Sant?
Ja.
- Har du det bra? - Ja.
Det lider virkelig.
Ikke se på. Ok?
POLITI
Sett I gang.
- Hva tror dere at dere gjør? Vekk! - Vent...
- Dere har ikke lov til å være her. - Vi vet de er I Bergen. Hvor skal de?
De skal være sammen.
Det er alt de ønsker.
Du har mistet dem.
Takk.
Vi kom fram.
June... dette er Runa.
Velkommen.
- Takk. - Jeg har forsyninger også.
Og dette er Sigrid.
Herlighet, du er helt lik mora di.
Hvor er hun? Jeg må treffe henne.
- Vel... - Mora di vil treffe deg også.
Hun har ikke tenkt på annet, men for henne er det et problem.
Vi prater om triggeren din senere,
men din mors er knyttet til kjærlighet, så hun føler seg nok litt ustabil nå.
På grunn av meg?
Fordi hun er glad I deg.
Ja, hun trenger bare tid til å venne seg til at du er her.
- Og I mellomtida har vi nok å gjøre. - Du tok meg vel med for å treffe henne?
- Du sa det. - Ja,
- vi må bare være varsomme. - Da er vi det.
- Ben? - Du kjenner farene, Runa.
Men om June kan vente en dag,
klarer de seg nok helt fint.
Holmefjord.
Stedet Kam husket. Den nærmeste landsbyen. Vent her.
Hei sann. Unnskyld meg.
Vi prøver å komme oss hit.
Jeg skal hente sønnen vår hjem.
Tar du meg med også?
Jeg kommer tilbake.
Takk.
Noen andre kom denne veien.
Kjolene deres...
- ...lagde dere dem selv? - Ja, vi hadde bare enkle tekstiler,
men Sigrid fant et vis å farge dem på. Med bjørnebær?
- Solbær. - Solbær, ja.
Det muntret oss alle opp litt.
Og dere... rører ikke hverandre...-
...noensinne?
- Det føles naturlig etter en stund. - Ja.
Du er omringet av folk som forstår deg.
- Du blir aldri alene. - Jeg har ikke vært alene.
Har du møtt andre skiftere?
Nei.
Han heter Harry.
Harry.
Jeg skjønner. Interessant.
Er det til mamma?
Sigrid er vår nyeste suksess.
Så hun er... helbredet?
Vi vil aldri si "helbredet". Hun vil alltid ha evnen til å skifte.
Men hun kan styre den?
Me det krever arbeid.
Ja.
Jeg er klar.
Jeg er bare så glad for å ha deg tilbake, Freya.
Dette er June, Runa.
Ja, selvsagt.
Er det greit om jeg legger meg?
- Selvsagt. - Gjør det.
Ingen dekning her.
Sier du det?
John.
Det må være stedet.
Ingen båter.
Vi må vel finne en annen vei rundt.
Jeg er Elena Askelaand. Trettini år gammel. Født sør for Bergen.
Jeg er Elena Askelaand. Trettini år gammel.
Født sør for Bergen.
Jeg vet du tror du ikke er klar.
Du må være det.
Du var borte for lenge.
Se på deg.
Noe I meg håpet du ikke hadde endret deg.
Er ikke det teit?
For se så vakker du er.
Får jeg komme inn?
Sigrid henter fatet mitt snart.
Kan vi dra noe sted?
Jeg ser ingenting ennå.
Bare fortsett.
Reis deg, John. Kom igjen.
Går det bra med deg?
Hun dro så langt vekk fra meg som hun kunne.
Kom igjen, kompis.
Sånn, ja.
I videoen sa du at pappa tvang deg til å dra.
Jeg ble mer og mer ustabil.
Jeg var redd jeg ville skade deg og broren din.
Du kunne ikke styre det.
Jeg skjønner det nå.
Du må fortelle meg alt som skjedde.
Hvorfor du dro.
- Jeg lover å ikke klandre deg. - Kan du ikke fortelle litt om deg først?
Jeg har gått glipp av så mye. Nå kan vi bli lykkelige.
Vi kan hjelpe hverandre å finne stabilitet og...
...bli her sammen.
June?
Bendik!
Ben!
Jeg vil mer enn noe annet at du blir frisk, men...
Men hva?
Ikke bare for meg.
Jeg fant noen.
- Jeg er forelsket. - Det kan du ikke være. Du er et barn.
Han heter Harry.
Harry Polk. Pappa trodde jeg ikke ville ta eksamen, og da skolen startet...
Jeg vil ikke høre mer.
Men han vet hva jeg er.
Han har sett det skje. Han bringer meg tilbake.
June! Kan dere komme til land igjen?
Du vet ikke hvem eller hva du er ennå.
Du kan ikke elske, June. Beklager. Samme hva du tror du føler.
- Hva mener du? Harry er alt for meg. - Nei, hør på meg.
Forelskelse er det mektigste I verden. Jeg vet det. Men det er farlig.
- Jeg bryr meg ikke. - Du må. Du vil såre ham.
- Aldri! Du kjenner meg ikke. - Jeg kjenner deg bedre enn noen!
Blir du hos denne gutten, tar du livet av ham.
June!
- Mamma! - June!
Svøm!
Vent litt.
Men June skiftet.
Si noe. Vær så snill, si noe.
June!
Vent, bli her.
De er begge bevisste. Hva skjer, Ben?
Jeg vet ikke. Jeg har aldri sett dette. June!
June, kan du se på speilet? På deg selv?
Kan du si hva som skjer?
Jeg kjenner ikke dattera di så godt. Du må hjelpe meg å få henne tilbake.
Kan du prate med henne? Om ting som gjør henne til June.
Hun...
Hun går med nattkjolen min og later som hun er et spøkelse.
Du sovner når jeg synger til deg på norsk.
Hun er ikke et barn lenger.
Jeg hadde vært I skogen.
Jeg brøt reglene.
- Hva prater hun om? - Noe du nok ikke er klar for.
- Hun opplever minnene dine. - Det er umulig.
- Det kan vi ikke. - June kan. Det er en del av gaven hennes.
Jeg tror genet utvikler seg mellom generasjoner.
- Stopp henne! - Hun vil vite hvorfor du dro.
- Hun drar tilbake for å se. - Nei! June!
Du kan ikke gjøre det!
June! Vær så snill, stopp henne!
Opp med humøret! Det er fredagskvelden!
Jeg har ikke sett deg før.
- Det er min første time. - Jeg er Lewis Polk.
June! Stopp henne!
I dette rommet, I selvportrettene deres,
krever jeg at dere er ærlige.
At dere ser dere selv som alt dere er.
June! Snakk til meg! Vær så snill, June!
Du vet hva jeg er I stand til. Jeg er ikke frisk.
Du har vært stabil så lenge. Hva endret seg?
Samme hva det er, bare få det under kontroll.
Vær så snill! Snakk til meg June!
Vær så snill!
- Jeg elsker deg. - Nei, nei.
- Vær så snill... - Jeg elsker deg.
Jeg visste du var redd for noe. Nå vet jeg hva det er.
Du er redd for å elske.
Du ligger med meg, men holder alltid noe tilbake.
Og jeg vil ha mer.
Det er noe galt med meg.
Jeg gjør alle vondt.
Jeg tror du føler det samme som jeg.
Og jeg vil ta deg med meg, samme hva som må til.
Tar du meg med også?
Du kan ikke gå dit!
Nei, June!
Gjør noe!
June! Nei!
June.
Tar du meg med også?
June...
...det bare skjedde.
Jeg kunne ikke stoppe noe av det.
Ikke se sånn på meg.
Ikke se på meg.
Hva har du gjort?
Nei! June!
En pervers gris, hva? Du bør skamme deg!
Greit, kompis...
Du får betale for dem!
Vent! Hvem tror du at du er?
June, hører du meg?
Stopp henne! June!
Nei!
Går det bra med deg?
Nei.
John.
Hvorfor våkner de ikke, Elena?
Jeg vet hvordan dette funker.
- Noe må ha vært annerledes. - Jeg endret direkte
fra én til den neste. Jeg kom ikke tilbake til kroppen min.
Så de sitter fast på noe vis?
Jeg sluttet å ta sedativene.
- Jeg måtte føle. - Føle hva, Elena?
Kjærlighet.
Pakk en bag.
Nå.
De vil komme etter deg. Du må dra.
June, hører du meg?
Om du hører meg, si hva du heter.
- Elena Askelaand. - Nei.
- Hvor bor du? - I hytte tre I Sanctum.
Elena, minnene dine sluker henne.
- Nei! Ikke vær meg! - Hva syns du?
Ja, helt klart annerledes.
Av alle jeg har møtt, velger jeg deg.
Ikke vær meg!
Du kan ikke være meg!
Hvor er jenta mi?
Vi mister henne.
Dattera mi er her!
Snu.
Jeg skyter. Jeg mener det.
Sigrid?
- Hvem er dere? - Hvor er June?
- Vi må se henne! - Vi er familien hennes.
Vær så snill!
Behandle mannen inni huset. Hold ham der.
Er du Harry?
Ja.
Elena Askelaand. Trettini år gammel.
Hva foregår?
- Dette er Harry. - June?
- Han kan nå henne. - Kom deg ut.
- Jeg tar meg av dette. - Hør på meg.
June forsvinner. Vi mister henne fort.
- Vi trenger ham. - Jeg må inn dit.
Prat med henne, men ikke rør henne.
June?
Nei!
June.
Se på meg.
Jeg kom for å finne deg.
Og nå må du komme tilbake til meg.
Jeg vet du er der, June McDaniel.
Bare hør på stemmen min.
Du er her.
Og hvem velger du å være akkurat nå?
Ingen andre er viktige.
Bare du og jeg.
Du vet ikke hva hun har gjort.
Jeg vet det.
Men June...
...det er ikke din feil.
Jeg er June McDaniel.
June.
Menneskene du tok den natta...
...de våknet aldri.
De er alle innelåste. Fanget. Katatoniske.
Nei, det...
- Det er umulig. - Pappa...
...Lewis.
Du satte ham fast også.
Han er et skall som de andre.
Derfor kan dere ikke være sammen.
Nei.
Kjærlighet gjør ikke det samme med meg som med deg.
Jeg gjorde dem aldri noe vondt.
Og jeg skal elske.
Jeg er ikke deg.
June, det går bra. Jeg har deg.
- Harry, June... - Ligg unna! Bare la oss være I fred!
Dette er fantastisk, kjære.
Vi lurte på hva som ville skje I et sånt tilfelle.
En skifter som blir en skifter. June ble fortært av sin mors minner.
Vi hadde to Elenaer. Begge snakket som henne, tenkte som henne.
Og vi fikk så vidt June tilbake.
Du visste om dette andre nivået ved Junes skifting?
Ja, hun nevnte det på vei fra London.
Hun er den første.
Jeg hadde trodd du ville dele det med meg, partneren din.
Jeg deler det med deg nå.
Er hun den første, Ben?
Du vet hun er det.
Kam fortalte meg om Halvorson.
Hun var her tidligere.
Hun sa han mishandlet henne.
Det er ikke sant.
Kam var farlig.
Hun gjorde oss vondt.
Jeg pratet med Ben, og han sa hun aldri hadde vært her.
- Jeg trodde henne. - Kam var...
Hun var syk.
Du har sett hva hun er I stand til.
June...
...vi må dra.
Pappa er...
Han må komme seg og...
Jeg fant nettopp mora mi.
Ja?
Og nå vet du hva hun gjorde.
Men derfor dro hun. Derfor kom hun hit.
Hun som er nede, Sigrid, er helbredet.
- Jeg trenger hjelp. - Ja.
Ja. Hjelp.
Fra en du stoler på, ikke en mann som sendte en kidnapper...
Nei, Steinar er syk. Halvorson forlot ham I London.
- Du trenger ham ikke. - Det vet du ikke!
Vi visste ingenting...
...da vi stakk av.
Ingenting.
Men vi kom gjennom det sammen.
June.
Se på meg.
Jeg er her.
Jeg kan alltid bringe deg tilbake.
Vær så snill.
Du kan ikke...
De tillater ikke at du blir her inne.
Hvorfor faen skal vi bry oss om hva de tillater?
June.
Husker du da det bare var...
...oss to?
Bare I natt.
Vær så snill.
Jeg savner Freya.
Å ikke prate om fortida var din regel.
Du insisterte.
Jeg begynner å glemme henne.
Glemme alt.
Hva har vi lært av å være sammen?
Det fins alltid en løsning.
Ingenting er umulig.
Vi får snart en ny start.
Jeg kan se det.
Klart og tydelig.
Får jeg komme inn?
Jeg vet hvordan det er å elske en skifter.
Å frykte at du ikke kan beskytte dem, eller at du mister dem.
Og den stadige trangen til å forstå det som skjer.
Den har vært mitt liv også, så...
Så spør om hva du vil. Vi lærer ennå, alle sammen.
- Kanskje du tror jeg er farlig. - Det er akkurat det jeg tror.
Vi møtte en skifter I London.
Hun advarte meg om deg. Hun sa du gjorde henne vondt.
June nevnte henne. Hun virker veldig...
...forstyrret og forkvaklet.
Du vet at Elena og Sigrid velger å være her?
Harry...
...June er veldig spesiell, men hun trenger hjelp.
Og så vidt jeg ser, er jeg den eneste som kan hjelpe.
Når hun endret seg tidligere, var hun alltid seg selv på innsiden.
Og denne gangen...
Jeg mistet nesten den jeg elsker til et monster, så spar meg,
for du vet ikke hvordan det føles.
Jo, Harry.
Jeg gjør virkelig det.
Jeg har ingen hemmeligheter.
Jeg vil virkelig hjelpe deg å forstå hva vi kan tilby June.
Jeg vil vise deg hva vi gjør her.
Ja.
Det jeg prøver å få til, er å avvæpne triggerne deres.
Disse greiene...
Disse greiene er bare nifse.
Det virker vel sånn. Mye av utstyret er gammelt.
Fra åttitallet. Kjøpt brukt.
Men det gjør jobben.
Vi har alle samme refleks I umiddelbar fare:
En akutt stressrespons som forbereder kroppen på å overleve.
Vi kaller det "kjemp eller flykt".
Men disse kvinnene har en mer ekstrem,
og etter min mening, mer avansert fysiologisk refleks.
Så du sier at skifting er en forsvarsmekanisme.
Ja.
Ja, og de er genetisk programmerte til å forandre sin fysiske struktur.
Det er helt ekstraordinært.
Derfor har jeg viet livet mitt til å beskytte dem.
Men du har gått gjennom en vanskelig og uvanlig opplevelse,
så jeg skjønner at det ikke er lett å ha tillit.
Du aner ikke hva vi har gått gjennom.
Og June er ikke bare en skifter eller en del av eksperimentet ditt.
Nei.
Og det må være hennes valg.
Vil hun dra...
...kan jeg ikke holde henne her.
- Jaså? - Selvsagt. Hvorfor skulle jeg?
Dette rommet for like mye for deres sikkerhet som min.
- Her inne kan jeg styre skiftet. - Det gjorde du ikke tidligere.
Det tilhører June.
Ta det med til henne om du vil.
Hjelp!
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson